DINAMENAS IR VOLTAS!
Aš esu kerštas. Aš - naktis. Aš esu Betmenas.
ŠIS HELOVINAS BUS BOMBA! PASIRUOŠĘS?!
Darysiu tai, ko reikia Gotamui.
Atsargiai.
Kaip jis čia apsirengęs, po galais?
Jis - Betmenas. Šį savaitgalį - Helovinas, tėti.
Gerai atrodai, sūnau.
Jis - ne per didelis tokiems žaidimams?
Prašau.
Žinai, tėti, vertink tai kaip galimybę.
Gyventi pas mus, neiti į darbą.
Pabendrauti su anūkais, su šeima. O mes tavimi pasirūpinsime.
Manim nereikia rūpintis, Maiklai.
Nagi, tėti. Viskas - ne taip jau blogai.
Galvok, kad tai - nauja pradžia.
Žinai, nupirkau visus treniruoklius, kuriuos rekomendavo trenerė.
Rytoj ji ateis, ir pradėsi mankštintis.
- Kaip sakau savo pacientams... - Tu esi gastroenterologas.
Man vis viena tenka su jais kalbėtis.
Ką gi. Gyvensi Dilano kambaryje.
O kur jis miegos?
Ak, antrame aukšte, Braiso kambaryje.
Jei kartais naktį ko prireiktų, mūsų kambarys - koridoriaus gale.
Išbūti be sąmonės šešias valandas - vieni juokai.
Tai būtų nuostabiausios valandos dienoje.
Žinai, Džo,
jei norėsi pasikalbėti apie savo jausmus, gali kreiptis.
Darbe teko konsultuoti
nemažai pacientų dėl susitaikymo su senatve
ir su tuo susijusio liūdesio.
Aš nejaučiu jokio liūdesio.
Ak, taip. Žinoma.
Tik noriu pasakyti, kad tai - natūralu, na, jei vargintų netekties jausmas...
Ir nejaučiu jokios netekties.
Na, jei norėsi pasikalbėti, kreipkis.
Patinka komiksai, ką?
Ar... Ar geriau jautiesi?
Negu jaučiausi prieš valandą? Ne.
Jeigu nori, gali paskaitinėti komiksus.
Šituos aš sukūriau.
Ir Betmeną?
Ne. Bandau kurti ką nors savo.
Noriu būti panašus į Nylą Adamsą. Tą, kuris sukūrė Betmeną.
- Norėčiau pabūti vienas, vaike. - A, taip. Žinoma.
Jei ko nors prireiks, pasakyk.
Retkarčiais turėsiu čia ateiti, kad jį pamaitinčiau.
Atsiprašau.
- Dieve, Dilai. Nemoki pasibelsti? - Atsiprašau.
Ko tau reikia?
Kodėl mūsų senelis toks piktas?
Nežinau. Jis - senas.
Gal galėtume apie tai pasikalbėti kitą kartą?
A, taip. Žinoma.
Ką čia darai?
Mama liepė miegoti tavo kambaryje.
SENELIS ATĖMĖ IŠ MANĘS KAMBARĮ. UŽKNISA.
Kodėl tu ne Braiso kambaryje?
Man čia labiau patinka.
- Viską suprantu. Kartais senelis būna... - Piktas.
- Na... - Tėti, jis - piktas.
Na...
Klausyk, jo gyvenimas buvo kitoks.
Jo tėtis anksti mirė. Jam buvo nelengva.
Na, nežinau. Gal būkime jam truputį nuolaidesni.
- Sutarėm? - Sutarėm.
Tvarka. Ilgai nevakarok, gerai?
- Labanakt. - Labanakt. Myliu tave.
Taigi. Pažiūrėsime, ką galite. Pabandykite pakelti koją.
Gerai. Viskas gerai.
Manęs taip pat laukia pacientai. Rimti pacientai.
Nesakau, kad mano pacientai - svarbesni už tavo pacientus.
15.00 val. turiu apžiūrėti pacientą su susisukusia gaubtine žarna.
Šlykštu, tėti.
Toks mano darbas, Braisai. Gydydamas žarnas uždirbau tavo mašinai.
Klausyk, gali parvežti Dilaną iš mokyklos?
- Jis palauks, kol baigsis treniruotė? - Iki pusės septynių.
- Dilanai, būk supratingas. - Liaukitės. Aš jį parvešiu.
Vis viena neturiu, kuo užsiimti. Duokš raktelius.
Na, tėti, abejoju, ar tau reikėtų vairuoti.
Aš galiu vairuoti, Maiklai. Juk kairė koja yra nesveika.
Sveikas, Bredi. Gavai mano žinutes? Pradėsime pas tave ar pas mane?
Žinai, Dilanai, aš čia pagalvojau.
Šiais metais turėsiu kitų reikalų.
Ką tu čia paistai?
Mes kartu švenčiame Heloviną nuo darželio laikų.
Žinau. Bet šiais metais galvoju eiti į šokius.
Į šokius? Per Heloviną? Tu - ką?
- Tiesiog... - Sveikas, Bredi.
Labas. Aš tuoj.
Gerai.
Nepyk, Dilanai. Ne tik šiais metais, bet...
Pasimatysim. Iki.
Ei, Maja, palauk.
Gerai, iki.
HELOVINO ŠOKIAI
Vaikinai, aš grįžau.
- Sveikas, Džo! - Kaip sekas?
Labas, kaip sek...
Frenkai, saugok pirštus. Dar nusipjausi.
- Sveikas, Džo. - Keni.
Ruošiausi tave aplankyti. Galėjai nesivarginti.
Atėjau pasiimti algos.
Gal tikėjotės, kad jums, kalės vaikai, ją paliksiu?
Aš rimtai, Džo. Gal tau reikia pagalbos?
Man nereikia pagalbos, Keni. Man nereikia jokios pagalbos.
- Lencai. - Džo.
Nesijaudink. Gydytojas sakė, kad po šešių savaičių galėsiu dirbti.
Nė nebandyk samdytis kito žmogaus.
Atsargiau, Džo.
Kiek dienų po operacijos? Trys?
Keturios. Kasdien jaučiuosi vis geriau. Geriau ir geriau.
Klausyk, norėjau išsiųsti tau paštu.
Bet kadangi jau atėjai...
Čia - tavo darbo sutartis.
Kuo čia dėta sutartis?
Joje nurodytas tavo pensijų planas. Dirbai pas mus 45 metus, Džo.
Tu užsidirbai pensiją.
Gausi socialines išmokas. Koks tau tikslas dirbti, Džo?
Apie ką tu kalbi, Lencai? Nori išgrūsti mane į pensiją?
Be to, čia įtrauktos papildomos išmokos, Džo.
Aš nesiruošiu eiti į pensiją. Mano vieta - čia. Čia - mano įmonė.
Aš čia dirbu ilgiau nei tu.
- Esu geriausias darbuotojas. - Neneigiu, kad buvai geriausias.
Ką reiškia "buvau"? Esu. Sveikstu ne dienomis, bet valandomis.
Klausyk, mūsų laukia daugybė darbų. Esame pasirašę sutartis
su restoranais ir viešbučiais. Terminai - ganėtinai griežti.
Negaliu pasikliauti žmogumi, kuris nesveikuoja.
Dar pažiūrėsim.
Klausyk. Nesinervink. Nagi. Pasaugok širdį, Džo.
Visi žinome, kad laikas...
Visi žmonės išeina į pensiją.
- Ne tu pirmas. - Nelygink manęs su visais. Aš dirbsiu.
Ne, nedirbsi.
Sakau tau kaip draugas. Girdi, Džo?
Arba pasiimi savo pensijų planą dabar pat,
arba po šešių savaičių. Bet kuriuo atveju tu jį vis vien pasiimsi.
Galvojau, kad pamiršai.
Ne, buvau užsukęs į darbą, reikėjo kai ką sutvarkyti.
Na, kaip sekėsi?
Normaliai.
Smagu girdėti. Prisisek diržą.
Man nepatinka mokykloje. Užkniso.
Nepatinka mokykloje? Atiduočiau viską, kad galėčiau ten grįžti.
- Aš buvau futbolo komandos kapitonas... - Vadinasi, buvai populiarus.
Ką? Populiarus? Labai apsirinki. Aš buvau legenda.
- Tikrai? - Taip.
Išleistuvių vakarą
mes su visa futbolo komanda užkėlėme ant stogo direktoriaus mašiną.
- Ant stogo? - Taip!
- Ką? - Na, ne visą iš karto...
Ją reikėjo išardyti ir...
Koks skirtumas, kaip mes ją užkėlėme?
Faktas tas, kad kai po šokio
visi išėjo, mes buvome ant stogo.
Futbolo komanda, direktoriaus Mūno mašina ir aš. Legendinis įvykis.
Per kiekvieną klasės susitikimą jį prisimename.
Vadinasi, jei noriu būti populiarus,
turiu tapti futbolo komandos kapitonu ir užkelti ant stogo mašiną.
Supratau.
Tai kas yra? Neturi mokykloje draugų?
Tipo, turiu. Bredį.
Bet jis kažkodėl nebenori su manim draugauti.
Ir tegul eina peklon.
Prisisek diržą.
Žiūrėk, seneli, čia - tau.
Tikriausiai tavo tėvas užsakė dar kokį nors treniruoklį.
Jis tikrai persistengė.
Parašyta, kad nuo "Wham Comics."
Ką pasakei?
Kas ten?
"WHAM COMICS", KLONDAIKAS 5-0173 DŽO HARISUI
Tuojau sužinosime.
"Dinamenas."
Užsisakiau jį dar vaikystėje. Nieko nesuprantu.
Gal jis buvo pasimetęs pašte?
60 metų?
Užsisakiau jį iš komiksų knygos, bet taip ir nesulaukiau.
Kelis mėnesius prašiau mamos, kad grąžintų man 50 centų.
Pala. Ir tau patiko komiksai?
Tai buvo labai seniai.
Nesąmonė. Kažkas sugalvojo pajuokauti.
Tikriausiai bendradarbis Kenis. Taip.
Kur dabar tavo komiksai?
Jei gerai pamenu, atidaviau juos tavo tėčiui.
Jis niekada nieko neišmeta.
NEĮTIKĖTINOS PASAKOS "DINAMENAS"
Papasakok man apie Dinameną.
Jis buvo angliakasys, kaip mano tėtis. Turbūt todėl aš jį pamėgau.
Vieną dieną, kai jis dirbo po žeme,
sprogo dinamito lazdelė, ir į jo žiedą trenkė trys radioaktyvūs akmenukai.
BUM!
Kiekvienas jų turėjo ypatingą galią. Stiprybę, greitį ir gebėjimą skraidyti.
Kaip tos galios veikia?
Kaip tai suprasti?
Ar tie nežemiški akmenys keičia jo medžiagų apykaitą?
Ar įvyksta stebuklas?
Kodėl visame kame ieškai paaiškinimo?
Kodėl tavo karta visame kame ieško paaiškinimo?
Kas jums negerai?
Nepyk.
O kas šitas?
Voltas, didžiausias Dinameno priešas.
Dinamenas išgelbėjo nuo meteoro Volto kaimelį Rumunijoje.
Jis sudaužė jį savo žiedu. Tačiau atšokusi nuolauža sugriovė namą.
Jame buvę vyras ir moteris žuvo, o kieme žaidęs jų sūnus liko gyvas.
Berniukas prisiekė atkeršyti Dinamenui.
Jis surado visus meteoro likučius,
kurie sugėrė Dinameno žiedo galią ir ėmė spindėti.
Voltas pamatė spindėjimą ir suprato, kad ir jis gali įgyti galios.
Iš tų likučių jis pasigamino sau šalmą.
Išeina, kad herojus sukūrė piktadarį.
Standartinė istorija.
Tu - teisus.
Joje kažko trūko. Mano istorijos buvo įdomesnės.
Pala. Kokios dar "tavo istorijos"?
Taip. Kažkada seniai buvau parašęs kelias istorijas.
Tikrai? Ir aš rašau.
O kodėl nustojai jas rašyti?
Negali visą gyvenimą žaisti su superdidvyriais, vaike.
- Pala, seneli. - Gerai...
Jis atsiranda tik tada, kai yra reikalingas. Ir atsirado būtent dabar.
Pasimatuok.
Pats pasimatuok. Nagi. Pažiūrėk, gal tau tiks.
Man jis per didelis. Tu pasimatuok. Tau jis bus kaip tik. Nagi, prašau.
Duokš.
Jomajo. Kaip tik.
Taip.
- Kas yra? - Nieko.
Matai? Tai - šlamštas. Žaisliukas.
Ką?
Pala. Seneli.
Aš tik noriu pasakyti, kad žaislai negali kaip niekur nieko atsirasti po 60 metų.
Pabandyk. Trinktelk į kriaušę.
Turbūt juokauji. Tu tikrai tiki stebuklais?
Mačiau, kaip jis suspindėjo. Argi ne taip turi būti?
Taip. Bet tai - daiktas iš komiksų. Plastiko gabalas.
Padarysiu tai, ką seniai reikėjo padaryti.
Išmesiu jį į šiukšlinę.
Velnias, negaliu nusimauti.
- Ei, seneli. Prašau, nedaryk to... Nagi. - Tikriausiai vaistai nuo širdies...
- Prašau. - Liaukis. Gana! Prašau, liaukis.
Žinau, kad pastaruoju metu nelabai sekasi,
bet tikėti stebuklais - kvaila.
Nieko čia kvailo.
Velnias... Po galais.
"PSICHOLOGIJA VISIEMS" SENĖJIMAS IR AGRESYVI ELGSENA
Sveikutis. Kur bėgi?
Dilanai? Nusiplauk rankas. Tuojau vakarieniausime.
Labas.
Kaip suprantu, čia - ne indiškas maistas.
Aš persigalvojau. Pamaniau, kad reikėtų paragauti ko nors naujo.
"Naujo"? Ketini apnuodyti šeimą?
Nupirkau mėsainių. Jie - skanūs.
Mėsainių, į kurių mėsą, kaip neseniai paskelbė "Times",
dedama velniai žino kas? Mėsos ten apskritai nerasta.
Jis juos labai mėgsta, supranti?
A, štai kas.
Tik nepradėk dabar manęs analizuoti.
Man nepatinka, kaip jis tave veikia.
Kaip jis... Jis manęs niekaip neveikia.
Jis nė nežino apie vakarienę.
Visuomet stengiesi padaryti jam įspūdį.
Vaikštai ant pirštų galiukų, kad jis tavęs nekritikuotų, bet vis viena gauni velnių.
O tada blogai jautiesi. Kaip kad dabar.
Nepirkai indiško maisto,
nes pabijojai, kad tavo tėtis ims pamokslauti,
jog esame pernelyg pasikėlę, kad pirktume įprastą amerikietišką maistą.
Man tavęs tiesiog gaila.
Mes šitaip stengiamės dėl tavo tėčio, o jis nė kiek to nevertina.
Dar pažiūrėsime. Tai jį tikrai labai nudžiugins. Girdi?
Gali būti... Gali būti, kad jis net pasakys ačiū.
Valgysiu tuos mėsainius kiekvieną dieną visą mėnesį,
jei tik tavo tėvas ištars tau ačiū.
- Kur Dilanas? - Pareiškė norą valgyti svetainėje.
Braisai, gali padėti kamuolį? Mes vakarieniaujame.
Treneris sakė, kad nepaleisčiau iš rankų kamuolio.
Jis pasakė tai perkeltine prasme.
Gražus blizgutis, seneli.
Niekis.
Tiesa, tėti, vos nepamiršau. Spėk, kas man šiandien skambino?
- Kas? - Lencas.
Jie tau dėkingi už gerą darbą ir už tai,
kad šitiek metų pas juos išdirbai. Norėdami išreikšti pagarbą,
skyrė tau neblogą pensiją.
Labai gerai. Pasinaudosiu ja po 20 metų.
Supratau.
Gal vis dėlto nuspręsi pasinaudoti ja anksčiau?
Ką tu nori tuo pasakyti?
Nieko. Tu išdirbai pas juos 45 metus.
Užsidirbai sau pensiją.
Netiki, kad galiu grįžti į darbą, tiesa?
Aš to nesakiau.
Oho. Štai, kaip atsilygini tėvui, kuris tikėjo tavimi.
Tiek to.
Tikrai juo tikėjai?
Ne tu sakei, kad medicinos universitetas - kolonija visažiniams?
Taip ir yra. Būtent ten judu susipažinote, ar ne?
Ei, Dilanai. Gal pagaliau ateisi pas mus?
Džo, Maiklas nori tau gero. Ir jis pasitiki Lencu.
Lencui rūpi,
kad būtų įvykdyti visi užsakymai.
Ir jei jis baiminasi dėl tavo gebėjimo dirbti,
mes negalime tau leisti grįžti į darbą, nes tu...
Leisti?
Taip. Atvirai kalbant, tavo metuose...
Mano metuose? Ir tu greit sulauksi mano metų. Nereikėtų to pamiršti.
Tėti. Liaukis. Suprask.
Mes tik norime, kad tu realiai galvotum apie savo ateitį.
Tik per mane mes gauname tuos stambius užsakymus.
Aš esu atsakingas už visas sutartis.
- Tik per mane... - Seneli, žiūrėk.
...išsiunčiame tiek baldų į užsienį.
Dabar Lencas tai daro.
- Aš pastačiau įmonę ant kojų. - Seneli, žiedas.
Visą gyvenimą jai atidaviau.
- Visa tai - praeityje. - Braisai, nežaisk su kamuoliu.
Man dar viskas - ateityje!
Turi būti kažkoks paaiškinimas.
Taip, jis - tikras. Pats matei, kad spindėjo.
Vaike, tas akmenėlis toks pat nevykęs, kaip ir tavo tėčio humoro jausmas.
Nesakyk. Juk matei, kad jis spindėjo?
Negi nieko nejauti? Kad būtum stipresnis? Ar dar ką nors?
Nagi, pabandyk. Trinktelk.
Nea.
Nagi. Juk pats sakei.
Dinamenas pajausdavo galią tik tada, kai jam jos prireikdavo.
Tau jos tikrai reikėjo, nes tu pykaisi su mama ir tėčiu.
- Tai buvo tavo pyktis. - Ne, visa tai - nesąmonė.
Tikrai? Gal paprasčiausiai bijai sužinoti, kad esi stiprus?
Tikriausiai jis už tave protingesnis, nes tu tik šiaip taip baigei vidurinę,
o jis - medicinos universitetą.
Tu - neišsilavinęs...
Jomajo.
Aš buvau teisus.
Tu - teisus.
Tu - superdidvyris, seneli. Nieko sau... Tikras superdidvyris!
Eina sau!
Dievo motina.
O kaip kelis?
Geras.
Atminkite, vyručiai. Tai - juodasis riešutmedis.
Kelkite sulenkę kelius ir saugokite nugarą, gerai?
Keni, tai reikia užbaigti iki antradienio.
Supratau.
Džo, sveikas. Klausyk. Džiaugiuosi, kad šeima tau įkrėtė proto.
Pala. Ne. Nedaryk to, Džo.
- Tau reikia gydytojo... - Ką tu darai?
Tai užsispyręs.
Priimsi mane atgal, Lencai?
Kokio...
Sveikas, Bredi. Ką aš tau pasakysiu! Nė už ką nepatikėsi.
Gal... pakalbėsime apie tai vėliau?
Gerai.
Ar tai - jis?
Čia apie mane?
Kas yra?
- Aš tau viską paaiškinsiu. - Sveikas, Betmenai.
Tėtis mane užkniso su namų areštu.
Gal judu su Robinu galėtumėt jam už mane atkeršyti?
Džesi. Nesišaipyk. Jam tiesiog patinka persirenginėti.
Persirengėlis Dilanas. Neblogai skamba, ką? Ane?
Ei, kur tu bėgi?
Galėtume surengti vakarėlį. Karnavalą. Persirengtum Stebuklinga Moterim.
Dilanai, sustok. Nepyk ant manęs.
Aną dieną mes su keliais klasiokais leidome kartu laiką,
aš pasidariau asmenukę.
Kai norėjau ją išsiųsti,
jie pamatė mano nuotraukų galeriją ir tavo atsiųstą nuotrauką.
Kur aš su kostiumu?
Taip. Pasakiau, jiems, kad esi mano senas draugas, kuriam patinka...
Persirenginėti.
- Jiems tai pasirodė juokinga. - Tu rimtai?
- Dilanai, aš... - Kodėl tu jų nenutildei?
Kodėl nepasakei jiems,
kad pernai buvai persirengęs Venomu, ir tau tai labai patiko?
Tu pasijuokei iš manęs.
- Biče. - Dink man iš akių.
Atsiprašau. Nepyk.
- Koncepcija. Taip. - Hola.
Sveikas, tėti.
Ką judu su reabilitologe veikėte garaže?
Suolelis - subyrėjęs į šipulius.
Taip. Ji uždėjo ant jo kelis svarmenis. Ir jis sulūžo.
Niekam tikusi konstrukcija. Patikėk.
Tikrai? Kaip šiandien jautiesi?
Tiesą sakant, fantastiškai.
Fantastiškai. Didelis skirtumas, palyginti su vakar. Smagu.
Ką tik buvau pas gydytoją. Jis pasakė, kad esu sveikas kaip ridikas.
Ką?
Kitą kartą gerai pagalvok, prieš abejodamas manim.
Rytoj grįžtu į darbą.
Ką? Tai - neįmanoma.
Įmanoma, kaip matai.
Dar geriau yra tai, kad paliksiu jus ramybėje
ne po šešių savaičių, o po šešių dienų.
Kur Dilanas?
Savo kambaryje. Tavo kambaryje.
Tenai.
Dilanai, gaila, kad tavęs nebuvo. Būtum juos matęs.
Kas atsitiko? Tu... Kodėl toks nusiminęs?
Manęs niekas nemėgsta.
"Niekas nemėgsta"?
Žiūrėk.
Kas čia?
Pažiūrėk ir pamatysi.
DIGIDROMAS - PERSIRENGĖLIS DILANAS! #PERSIRENGĖLISDILANAS
Jie vadina tave persirengėliu Dilanu. Supratau. Aišku.
Dilanai, jei galėčiau nusiimti tą žiedą, atiduočiau jį tau.
Galėtum išspardyti tam bičui subinę. Bet negaliu jo nusiimti.
Pasakyk, kuo galėčiau tau padėti. Aš viską padarysiu.
Tiesą sakant... Gal ir galėtum.
Kuo?
Užkelkime ant stogo direktoriaus mašiną. Tu lengvai tai galėtum padaryti.
O aš atsistosiu šalia. Visi pamanys, kad tai - mano darbas.
Klausyk. Mes nebuvome užkėlę mašinos ant stogo.
Mes ją tik kilstelėjome ir nustūmėme nuo kelio.
Direktorius buvo nustebęs. Jei atvirai, aš išpūčiau tą istoriją.
Galime padaryti tai dabar. Ir aš tapsiu tikra legenda.
Niekas nesužinos, kaip aš tai padariau.
Neimk į galvą dėl tų vaikių iš mokyklos.
Jie jau dabar nevykėliai. Ir užaugę bus nevykėliais.
Jei nori švęsti Heloviną ir žaisti "vaišės arba pokštas", taip ir daryk.
Eik pas kaimynus. Prisirink saldumynų.
Tai - visai kas kita.
Ko gero, tu teisus.
Gerai, klausyk.
Kai man būna liūdna, nieko nenoriu matyti,
paliksiu tave ramybėje.
Palauk.
Tu - teisus.
Tikrai?
Taip. Apsieisiu ir be Bredžio, ir be visų kitų.
- Teisingai. - Ir taip smagiai atšvęsiu Heloviną.
Čia tai man patinka.
Su tavim.
Kartu žaisime "vaišės arba pokštas." Bus smagu. Tau patiks.
Baigi darbą penktą, taip?
Sutarta.
Penktą valandą. "Vaišės arba pokštas." Tu ir aš. Nevėluok.
Jėzau, Džo. Tai man reikėjo kreiptis į tave pagalbos.
Visiškai teisingai.
Lencai, einu papietauti.
TIK ĮGALIOTIEMS DARBUOTOJAMS
Neblogas žemėlapis, bernužėli.
Ką čia darai?
Man - pietų pertrauka. Nusprendžiau pabūti su tavim.
- Spėk, kaip čia atsidūriau. - Kaip?
Atbėgau.
Negali būti!
- Patikėk. - Antrojo akmenuko galia - greitis?
- Visiškai teisus. - Gerai.
Skaniausi saldumynai - Foks Pointe ir Šorvude.
Aišku.
Antroje vietoje - Istsaidas ir Vaitfiš Bėjus.
Supratau.
Paprastai mes su Bredžiu aplankome vieną ar du rajonus. O su tavo greičiu...
Šįvakar aplankysime visus keturis.
Pasiimk didelį krepšį. Tavo dantistas garantuotai neliks be darbo.
O, taip.
Kaip paskambinau, jūs pasakėte: "Žinoma, 150 stalų. Jokių problemų."
- Taip. - Bet jūs nepagaminote 150 stalų.
Sveikas, Džo.
- Kaip mums sekasi, Keni? - Normaliai.
Ko ten Lencas taip nervinasi?
Užkniso užsakovė. Po dviejų dienų - restorano atidarymas,
iki rytojau turėjome pagaminti jiems visus stalus.
O užtruksime dar savaitę.
Taip jau nutinka. Nereikia prisižadėti užsakovui, jei negali ištesėti.
Jis tik norėjo jai padėti. Ji - regiono vadovė.
Tai - didžiulis restoranų tinklas.
Tikiuosi, iki rytojaus viską padarysite.
Aš jus suprantu. Deja.
- Mums prireiks... Prireiks... - Vienos dienos.
Rytoj galėsite pasiimti visus stalus ir kėdes. Užtikrinu jus.
Be to, išraižysime ženklą "rankų darbo." Nemokamai.
- Ženklą "rankų darbo." - Būtent.
Labai tikiuosi.
Džo, ką tu sau galvoji?
Nesijaudink, Lencai. Viskas bus padaryta.
Gerai. Viskas...
Viskas bus padaryta. Pažiūrėsim.
Tik nesakyk: "Ar aš nesakiau?"
Nieko ir nereikia sakyti. Tereikia pažiūrėti į sūnaus veidą.
Niekas, ką tu dabar pasakysi apie savo tėtį, to nepakeis.
Tu - teisi.
Dar negrįžo, a?
Kas tarp judviejų su seneliu vyksta?
Nieko. O kas?
Tiesiog pastaruoju metu jūs kažkaip keistai elgiatės.
Jei pasakysiu, vis viena nepatikėsi.
Pabandyk. Gal žinai, kur jis?
Dilanai. Mielasis. Man gali viską sakyti.
Tikriausiai mėgaujasi savo supergaliomis.
Kuo?
Žinai, kas yra Dinamenas?
Tas, iš komiksų?
Taip. Vaikystėje tėtis bandė tais komiksais sudominti ir mane.
Na, man jie patinka. Bet...
Dilanai, patikėk manim. Linkiu seneliui Džo tik gero.
Na, tiek to.
Jis turi žiedą...
- Ei, matėt jo veidą? - Nieko sau.
Tu išvarysi jį į išankstinę pensiją.
- Taip. - Būtų neblogai.
Susirastume žmogų su vadovavimo patirtimi.
Pasakysiu jums štai ką.
Galvokit, ką sakot, antraip išmesiu jus iš darbo.
Taip.
Tėti, ką tu darai, po galais?
Ei, bičiuliai. Eime į barą, nusipirksime dar po vieną.
- Negaliu patikėti savo akimis. - Maikai, nepyk.
Negana to, kad jį nuvylei, tai dar ir apsimeti superdidvyriu?
Jis žavisi tavim ne todėl, kad esi jo senelis.
Jis mano, kad esi tikras superdidvyris, apdovanotas galiomis.
- Pareisiu namo ir viską paaiškinsiu. - Ne, to nebus. Patikėk.
Gali paaiškinti man,
kodėl bruki jam į galvą tas nesąmones apie Dinameną.
"Dinamenas" - mano mėgstamiausia komiksų knyga.
- Negi nepameni? - Žinau, kas yra Dinamenas, tėti.
- Atidaviau juos tau... - Taip.
...kaip ir kitus daiktus, kurie man buvo svarbūs.
Tėti, manai, kad man reikėjo tavo daiktų? Man reikėjo tavęs.
To paties reikia ir Dilanui.
Gadini su juo santykius lygiai taip pat, kaip kažkada sugadinai su manim.
Jis supras tai, ką aš jau seniai esu supratęs:
tu tesirūpini savimi,
- savo darbu, interesais ir draugais. - Aš?
Tai - mano darbas. Aš jį myliu. Šiandien aš dirbau, tavo žiniai.
- Pagaminau visus tuos stalus. - Liaukis.
Matai tuos stalus? Mes juos pagaminome šiandien.
- Buvome užsiėmę. Praradau laiko nuovoką. - Liaukis. Tėti.
Prašau, liaukis.
Visuomet turėjai pasiteisinimą.
Netikėtas užsakymas. Antra pamaina.
Kad tik nereikėtų vakarieniaut su šeima.
Aš dirbau jums. Tau ir tavo mamai.
Ne.
Taip sakai tik todėl, kad save nuramintum. Bet tu visuomet galvojai tik apie save.
Nežinau, kuo mes su mama tau neįtikome.
Žinai, tikėjausi, kad šįkart viskas bus kitaip.
Pamaniau, kad gal pagaliau pasikeisi.
Jei atvirai, džiaugiausi, kad susižalojai koją.
Bet, žinai, kas yra įdomiausia?
Kai tik sužinojai, kad gali prarast darbą, tavo kelis stebuklingai išgijo.
Labai patogu, tėti.
Kur dabar Dilanas?
Savo kambaryje. Baigia išverkti akis,
nes žmogus, kuriuo jis tikėjo, jį išdavė.
Žmogus, kuris jį drąsino,
nusprendžia leisti laiką su draugais, kuriems jo nereikia,
o ne tesėti žodį savo anūkui, kuriam jo išties reikia.
Aš viską sutvarkysiu, Maikai.
Ne, tai ne tas pats, kas pagaminti stalą.
Tu gerokai pavėlavai.
Nuo tos minutės, kai tave atsivežiau, norėjai grįžti į savo namus.
Tavo noras išsipildė.
Grįžk, susirink daiktus ir važiuok namo.
Ach.
NEĮTIKĖTINOS PASAKOS "DINAMENAS"
BERNIUKAS PASIGAMINA IŠ METEORITO ŠALMĄ, TIKĖDAMAS ĮGAUTI DINAMENO GALIŲ
IŠ PELENŲ PAKILO... VOLTAS! VIENINTELIS TIKSLAS: SUNAIKINTI DINAMENĄ
O kas šitas?
Voltas, didžiausias Dinameno priešas.
Dinamenas išgelbėjo nuo meteoro Volto kaimelį Rumunijoje.
Jis sudaužė jį savo žiedu,
nuolaužos sugėrė Dinameno žiedo galią ir ėmė spindėti.
Voltas pamatė spindėjimą ir suprato, kad ir jis gali įgyti galios.
Iš tų likučių jis pasigamino sau šalmą.
Smagaus Helovino.
- Labai ačiū. - Ačiū. Smagaus Helovino.
- Kas atsitiko? - O kaip tu manai? Nieko.
Jis nieko nesuprato. Man nusibodo jam aiškinti, kad reikia rūpintis šeima.
Jei jis nori mus visus atstumti ir galiausiai likti vienas - jo bėda.
Man labai gaila. Tik...
Pasakysiu Dilanui, kad jo kambarys - laisvas.
Nustebčiau, jei tėtis šįvakar pas mus grįžtų.
Tu klysti.
Dilanai!
- Po galais, Dilanai! - Kur jis?
Sveiki, pone Harisai.
Atleisk, seneli.
Kur tavo brolis?
Nežinau. Gal į šokius išėjo.
Jis persirengė ir išėjo.
Pareiškė, kad šįvakar jis taps legenda. Nežinau, ką norėjo tuo pasakyti.
"Legenda." O, ne.
Ei, seneli. Uždaryk duris.
Paskubėkite, bičiuliai.
HELOVINO ŠOKIAI
Gerai atrodai.
Tėti, reikia pasikalbėti.
Nagi.
Gerai.
Ne.
Ne
O, ne.
Nagi.
Velnias!
Jomajo! Vaike!
Gerai.
O Dieve. Dieve mano.
Dieve mano. Ateinu, vaike.
- Dilanai! - Seneli! Gelbėk!
- Seneli. Stumtelėk į priekį mašiną. - O, Dilanai. Ne.
Ne. Nebeturiu galių.
- Ką? - Išnaudojau visas galias.
Gerai. Lenkis į priekį.
- Lenkis į priekį. Viskas gerai. - Gerai.
Laikykis už vairo. Lenkis link manęs, tik neskubėk.
Jokių staigių judesių... Ne. Palauk. Čiupk... Čiupk man už rankos.
Ne!
- Atleisk man, Dilanai! - Ne, seneli!
Ne!
- Maikai. - Tėti!
Viskas bus gerai. Laikykitės.
Maikai. Kaip tau tai pavyksta?
Ką?
Neįtikėtina.
Tikrai taip.
- Tėti, Dilanai? - Tėti.
- Tai buvo... - Pamažu. Viskas gerai. Jūs - saugūs.
Nieko sau, Maikai.
Viskas gerai. Laikau tave.
Siaubas, Maikai.
O Dieve. Ar jūs... Aš tik... Tada aš...
- Buvo nerealiai! - Buvo nerealiai.
Aš pakėliau mašiną, tėti. Pakėliau mašiną.
- Kai tau tai pavyko, Maikai? - Nežinau. Kažkaip.
Buvau garaže. Ieškojau tavęs. Tavęs ten nebuvo.
Tada pamačiau ant žemės žiedą, ir viskas prasidėjo.
Jie mus sučiups.
Ne. Nesučiups. Ateikit arčiau.
- Pasiruošę? - Taip.
Vienas, du, trys!
Ten - mano mašina?
Jo. Geras!
Ir viskas? Užkasime jį į žemę?
Kaip sako Dinamenas: "Jis atsiranda tik tada, kai yra reikalingas."
Man jo nebereikia.
Niekam iš mūsų jo nereikia.
Aš čia pagalvojau, vaike.
Kam tau būti kitu Nylu Adamsu, jei gali būti vieninteliu Dilanu Harisu?
Mums reikia susikurti savo superdidvyrį.
- Tikrai? - Taip.
Turiu šiokių tokių minčių.
Aš galėsiu nupiešti.
To ir tikėjausi.
- Na, kaip sekas, tėti? - Puikiai.
Štai ir viskas.
Naujojo superdidvyrio kriptonitą galėtume pavadinti "Linksmuoju mėsainiu."
Jis tebeguli mano skrandyje akmeniu po vakarykštės vakarienės.
Neįsivaizduoju, kaip tu juos gali valgyti.
Ką apie tai sako gastroenterologai?
Tai bent būtų supergalia.
Taip!
Gastroenterologomenas.
MŪSŲ MIELAM DRAUGUI ROBERTUI FORSTERIUI ATMINTI
Išvertė Laima Banionienė